Förra veckan på:
Vad har du bakom ryggen?
Vad...?
Japp. Någon gillade verkligen inte turister.
Han hackar upp dem 1972-
-1977-
-och 1982.
Japp. Var femte år.
Vem tror ni kommer att bli dödade denna gången?
Vi är här!
Ingen gillar Poppys-
-men Al trivs överallt.
Kolla.
Ikväll på skolan. "Möt mannen som träffade Andy Griffith."
Peggy är svårare att göra nöjd.
-Bekväm, Al? -Spelar det nån roll, Peg?
-Inte direkt. -Men, Peg...
...detta skulle vara min semester.
Sätt igång, Al.
Okej, hämta mina åksjuketabletter.
Och nu fortsätter familjen Bundys semester.
Barn, kom. Kelly, var är Bud?
Han lyssnade bakom dörren.
Kom, Bud. Kelly, vi måste...
Kan du knipa igen?
Klä på er. Vi ska åka.
-Men vi trivs här. -Skyll er själva. Peg.
Al, vi lämnar inte barnen.
-Vad är det? -Det är nån i vårt rum.
Där är han.
Hjälp! Hjälp!
Peg, gör något.
Vi behöver en plan. Såhär gör vi.
Vi hoppar i bilen och kör hem. Det är planen, kom nu.
Vem kan ha skurit däcken?
Vem känner vi som är galen och har ett vasst föremål?
Farmor?
Passar det illa att påminna dig om att vi röstade på Hawaii nu?
Någon måste fortfarande hämta våra väskor.
-Pappa? -Vad?
Där är en telefon. Du borde nog ringa polisen.
Säg att vi är här och om du har tid-
-kan du väl berätta om mördaren däruppe!
Där har vi en lagarbetare.
Hallå, operatören!
Hallå!
Telefonen är död.
Jag vet hur vi köper tid.
Vi binder Kelly och offrar henne.
Sist född, först död.
Rör er inte.
-Jag älskar dig, Al. -Vem bryr sig? Vi kommer att dö.
Vad gör ni här?
Kissar på oss själva.
Nån försökte döda oss på rummet.
Måste ha varit han som gör det vart femte år.
Det stod inte i broschyren.
Storm raserade bron.
Då är mördaren fast här med oss.
Jag har honom där jag vill ha honom.
Kan väl lika gärna gå och lägga mig igen.
Ropa om ni ser honom igen, jag försöker hitta er.
Där är den ende som kan rädda oss från mördaren.
Vi är döda.
Detta kanske är en sån där mysteriumhelg.
Det är inget mysterium. Pappa var för snål för ett fint ställe...
-...och vi kommer bli slaktade. -Tacka er far.
-Tack, pappa. -Tack, pappa.
Okej, familjemöte.
Nu ska vi prata om vad vi vet.
Vi är fångade av en mördare och sheriffen kan inte ens fånga en M&M i sin mun.
Det är upp till oss att överleva.
Nu behöver vi bara vapen. Några vapen?
Kanske Buds underkläder på en pinne?
Bra tanke, men vi kommer inte åt kläderna.
-Här är en plastgaffel. -Det duger.
Såhär ska vi göra.
Vi sätter oss med ryggarna mot varann så ingen kan smyga sig på.
Sen har vi en vakt.
Vi turas om. Jag börjar. Jag kan nog hålla mig vaken-
-men om jag blir sömnig, väcker jag er.
Var försiktig, Al.
Oroa er inte. Jag har gaffeln.
Det här är ju en fin "hur står det till?"
De lever.
Vad händer med potten?
Den rullar väl bara över till ikväll. Va?
Borde vi väcka dem? Det är nästan middag.
Skräm inte den stackars vithåriga flickan.
Jag läste att albiner är lättskrämda.
Försiktigt. Den med starka fötter har en gaffel i byxan.
Bundy, vakna.
Peg, ungar.
Vakna. Det är säkert. Tack vare mig.
Al, varför väckte du oss inte?
Lejonet ser efter sin kull.
Sheriffen bad oss hälsa att han inte hittade något.
Det är säkert att gå upp igen.
Ursäkta. Jag vill inte avbryta er måltid.
Men jag vill tacka för att ni kom rusandes när jag skrek mitt i natten.
Inser ni att vi nästan blev mördade?
Ja, det gör vi.
Då kanske jag tråkar ut er.
-Är ingen annan rädd? -Nej.
Det är ju en galen yxmördare lös.
Ibland kan de göra en illa.
Inte oss. Han dödar bara turister.
Elva sedan 1962.
Familjemöte.
Vi sticker.
Al, får jag påminna dig om att någon skurit sönder våra däck, bron har rasat-
-och någonstans i Honolulu är det en familj som säger:
Du kan inte släppa det, va?
Trevligt. "Kan vi inte åka till Hawaii?
Varför måste vi åka hit? Måste vi ta den bilen?"
Jag står här med min familj och har en fråga.
Varför springer jag från yxan?
Du har rätt.
Ledsen att jag gnäller på dig.
Visst, det är en galning som jagar oss.
Men tänk på alla de trevliga människorna och den råa skönheten hos Poppys.
Gud, jag känner mig så låg.
Det är vackert här, Al.
Jag har så kul.
Tacka er far, barn.
-Tack, pappa. -Tack, pappa.
Och Al, du är en idiot.
Så, då packar vi, stjäler en kanot och drar härifrån.
Japp, avundas mig.
Det är min fru och mina barn och jag säljer kvinnoskor.
Vad oroar jag mig för? Jag var död innan jag kom hit.
Vänta lite.
Tänk om mördaren är kvar därinne?
Okej, nån måste vara den modige.
Jag stannar med ungarna. Peg, kolla rummet.
Al, du har gaffeln.
Det är alltid jag.
Jag jobbar och betalar räkningarna. Och vem måste dö först?
Pappa.
Det är säkert.
Var så goda.
Okej, packa ihop allt. Lämna dörrarna olåsta.
Peg...
-Det är säkert. -Okej.
Stjäl allt som inte är fastbundet.
Packa. Vi går ner, får tillbaka pengarna och drar.
Packa detta. En gaffel kommer alltid till nytta. Och...
...glöm inte min specialhandduk.
Jag hämtar väskorna.
Stoppa honom!
-Stoppa honom! -Al, du glömde din gaffel.
Ta honom! Han är mördaren!
Har en mördare här.
Tack så mycket.
Mördaren klev på min fot.
Tack som fasiken.
Fångade jag mördaren vid ett dåligt tillfälle för er?
Bundy? Vad fasen gör du med stackars Delbert?
-Kom, Delbert. -Lås in honom, sheriff.
Det är över nu. Han är mördaren.
Jag tog honom med dynamit och järn.
Men det är Delbert.
Griper ni inte Delberts här?
Är han helig eller? Han var i min garderob.
Delbert, vad gjorde du i hans garderob?
Kom igen, Delbert. Jag känner din mor.
Jag ville ha hans kamera.
Vad säger du, Delbert? Se så.
Förlåt mig.
Gå hem nu. Se så.
Är du inte lite väl hård mot honom?
Han är ingen mördare.
Bara en sån där kleptoman.
Han är min vicesheriff. Han var med mig igår.
Tack, Roy.
Här är din kamera.
Gå och lägg er igen.
Njut av resten av semestern. Slappna av.
Jag och Delbert utreder fallet.
Han är mördaren. Jag vet det, du vet det och de...
Om Darwin hade rätt vet de om en miljon år.
Nu åker jag hem med min familj till Chicago-
-där jag dör lite var dag.
Peg, ungar. Kom!
-Vad hände, pappa? -Jag var en hjälte.
Jag fångade mördaren och folket i byn lät honom gå-
-eftersom han är en Delbert.
Semestern är över. Kom nu.
-Pappa? Vi saknar något. -Lämna det här. De får skicka det till oss.
Det är mamma.
Javisst.
Jag undrade varför jag bar väskorna.
Vart tog hon vägen?
Bli inte nervösa nu.
Om någon har er mor behåller han inte henne länge.
Vi letar efter henne i lobbyn. Är hon inte där, hittar jag henne.
Ni kan stanna i lobbyn med flåsarna. Kom.
Varför jag gör detta?
Hämnd.
Inte bara mot dig.
Alla turister.
Min pappa brukade äga stället.
Mamma ville inte att han skulle köpa det, men ingen lyssnade på mamma.
Ja. Pappa hade svagt hjärta. Men brydde turisterna sig?
Nej. "Jag behöver handdukar." "Det är för varmt." "Det är för kallt."
"Vi borde ha åkt till Hawaii."
Pappa kollapsade efter att ha gjort en burgare åt en tjock kvinna mitt i natten.
Mamma begick självmord kort därefter.
Här i detta rum.
De lämnade mig helt att klara mig själv.
En liten 20-årig grabb.
Sedan dess har jag varit ensam.
Mina föräldrar förlorade sina liv medan de tog hand om andra. Vem ska nu ta hand om mig?
Vad?
Snälla, herr Galning, döda mig inte. Jag ska se efter dig.
Visst. Ni turister kan inte ens se efter er själva.
Nej, tro mig. Jag är jättebra på att...
Vad kallas det nu?
-Hushållsarbete? -Precis.
Jag vet inte, jag vill att stället ska vara rent.
Jag föddes för att städa.
Jag är bäst på att damma. Legendarisk polerare.
Vad kallar man de där sakerna som man knuffar över mattan-
-och de låter:
-Dammsugare? -Jag är naken utan en.
Då ska jag se till att du får en.
-Sömnad då? -Vad är det med det?
-Gör du det? -Gärna.
-Tvättar? -Dina kläder?
Med stolthet. Blodfläckar, inga problem.
Matlagning?
Nu snackar vi verkligen mitt liv.
Japp. Sätt mig framför en varm spis en sommardag-
-fyra brännare, olja som skvätter i ansiktet-
-hopblandat med svetten.
Vem försöker jag lura?
Det där klarar jag inte av.
Jag gör inget. Jag är ju hemmafru för tusan!
Men jag tycker synd om dig. Jag vet hur det är att vara ensam.
Jag har make och två barn.
Men jag dödar inte dem.
Kanske om jag inte haft en TV.
Det kan vara svaret för dig med.
Nästa gång du känner för att mörda-
-gör bara som jag.
Hämta lite konfekt, lägg av telefonluren-
-hämta fjärrkontrollen och kom ihåg:
Döda inte, se på Phil.
Jag hatar Phil.
Du är sjuk.
Jo, men-
-men jag kommer att var vid liv imorgon.
Peg.
Peggy!
Förlåt frun, jag ville inte störa medan du klär på dig.
Har du sett en lång, rödhårig kvinna?
Jag minns inte hennes namn-
-men ungarna kallar henne "mamma".
Det är Peggy.
Peg.
-Peggy? -Det är din framtida bortgångna make.
Jag gömmer mig. Du kallar på honom.
Jag vägrar.
Då dödar jag dig först.
Al?
Älskling, här är jag.
Peg! Vem gjorde detta? Berätta!
Det spelar ingen roll. Vi ska hem. Och detta säger jag:
Jag tror aldrig att vi återvänder hit.
Låt mig knyta upp dig.
Jag gillar dig såhär. Vi tar med det hem.
Vad försöker du säga?
Hjälp mig, Peg!
Hjälp mig!
Jag lagar mat för den som vinner.
Al! Al!
Hjälp, Peg. Hjälp mig.
Hjälp mig.
Kom, Peg. Spring! Spring!
Japp, japp. Har du hört talas om Coca-Cola?
Ja.
Kan du sluta?
Det är första gången du använder de orden.
Han är en idiot.
Precis, raring.
Men har du hört talas om Chevrolet?
Det är mamma.
Det är pappa.
Hjälp mig, Peg.
Spring, Peg. Spring.
Al. Mitt hår!
Hjälp mig, Peg.
Hjälp mig inte, Peg.
Där är han, mördaren.
Han är färdig, klar, utslagen.
Han lärde sig vad mördare lär sig. När de ger sig på Bundy-
-hittar de trubbel.
Ursäkta mig.
Japp. Bundy är namnet-
-hjältemod är branschen. Få ut honom.
Vem är han, sheriffen? Vem är mördaren?
Ska vi ta honom till fängelset eller hänga honom här?
-Vet du vem han är, Bundy? -Ja.
-Han är mördaren. -Ja.
Men han är även mannen som träffade Andy Griffith.
-Vad gör du? -Ser till att du inte gjorde honom illa.
Bundy, Dumpwater är inte mycket till stad.
Vi har bara två saker:
En seriemördare och mannen som träffade Andy Griffith.
Vi kan nog förlora en av dem.
Men vi tänker inte förlora båda två.
Ni borde ge er av, Bundy.
Vi borde hänga hela familjen.
Jag vill behålla den lilla vithåriga flickan.
-Hämta väskorna, ungar. -Tar vi med mamma med?
Jag antar det.
Kommer du att kunna prata på skolan ikväll?
Vet inte. Han slog mig hårt.
Ta henne som hon är. Vi binder upp henne hemma.
Kanske.
Al, var är barnen?
-Tack, pappa. -Tack, pappa.
Kan vi åka till Libanon nästa år, pappa?
-Var är min väska, Marcie? -Steve, jag vill inte höra om dina väskor.
-Kan vi prata om nåt annat? -Okej.
Var är min kamera?
-Steve, du är besatt. -Jag är inte besatt.
Jag vet bara att de har tagit väskorna och gett sig av.
De har säkert åkt för att bygga ett helt nytt liv-
-runt dina väskor.
Och min kamera.
Men hemma bäst.
Här är dina väskor och din kamera.
Undertextning: Tomas Lundholm